Модел на управленския процес на набиране и подбор на човешките ресурси (Научни трудове на УНСС, 2009)
Определянето на човешките ресурси като „най-ценния” фактор на производство на организациите е обвързано с тяхната конкурентоспособност. В този смисъл конкурентоспособността се постига чрез системен и целенасочен подбор на човешкия потенциал, използване, поддържане и развитие на същия. Борбата на организациите за привличането и задържането на квалифицирани и талантливи служители неизбежно предполага ново, по-съвременно и по-прагматично развитие на науката за управление на човешките ресурси. В тази посока са и усилията на авторите на студията.Студията е посветена на управленския процес на набиране и подбор на човешките ресурси на организацията. Авторите предлагат един различен модел на този процес, основан на компетентния подход. Моделът е представен чрез методика на управленския процес на набиране и подбор на човешките ресурси и алгоритъм за оценяване на кандидатите за вакантните длъжности в организацията. Студията е разработена в пет части. В първата част са изяснени предметът и целта на студията, задачите и инструментариумът на нейните автори. Във втората част на студията е направен анализ на състоянието на научната литература по проблема за набирането и подбора на човешките ресурси. Изведени са основните характеристики на авторската идея за управленския процес на набиране и подбор на човешките ресурси. В третата част на студията е представена методика на управленския процес на набиране и подбор на човешките ресурси, основана на компетентния подход и метода на сравнение по двойки. Описани са етапите и процедурите на управленския процес. Поставен е акцент върху спецификата на предлагания модел, която преди всичко се свързва с приложението нетрадиционни подход (компетентния подход) и метод за оценка на компетенциите на кандидатите (метода на сравнение по двойки). Четвъртата част на студията съдържа алгоритъм за оценяване на кандидатите за вакантните длъжности в организацията. Алгоритъмът е разработен, като са комбинирани нетрадиционни инструменти за предмета на студията (метод на сравнение по двойки и теория на интервалното смятане) и два класически метода (метод на анкетиране и унгарски метод за решаване на минимизационната задача за назначение). Петата част на студията съдържа нейното заключение. Заключението акцентира върху приносите на авторите на студията в теоретичен, методически и приложен аспект.